![]() ![]() |
|
||||||||
|
Jāņa Jurkāna lugu īpatnība ir tā, ka, vēl tikai uzsākot kaujas vai cīniņus, jau sākumā ir zināms, ka uzvarētāja nebūs un nemaz nevar būt. Katra Jāņa Jurkāna lugas persona ir viena viņa dzīves uztveres līnija, kura ir patstāvīga un bagāta. Viņa cilvēki nav melni vai balti, nav pelēki – tie ir melnbalti, vai baltmelni. Arī dzīvē taču blakus allaž pastāv vairākas taisnības, pārliecības un patiesības. Jānis ir muzikāls, viņam vienmēr ir sava melodija lugai vai personāžam. Man liekas, viņam tās vienmēr ir dzīvespriecīgas. Starp abām pasaulēm – esošo un vēlamo – pastāv mūžīgs konflikts. Tā ir vienīgā konflikta forma, kura dramaturgu interesē un kuru viņš izmanto savās lugās. Tajās tiek konfrontēta dzīve, kāda tā ir, ar sapni par dzīvi, kādai tai jābūt. Tātad mūžsenais literatūras ierosmes avots ir pamatā arī J. Jurkāna savdabīgajam – ilgu romantikas piesātinātajam dramatismam. Viņa lugās kā zemdegas gruzd smeldzošas sāpes par cilvēkiem, kas nevis dzīvo, bet nožēlojami veģetē. Haotiska, pretrunu piegružota ir telpa un laiks, kas atvēlēts viņu vienīgajam mūžam. Dramaturgs cenšas izprast šādas situācijas cēloņus un saskata tos gan pašā cilvēka dabā, gan humānisma pamatprincipus – ētiku, morāli – graujošajos sociālajos apstākļos. Lasītāju vērtējums
Briniskiga gramata gudriem cilvekiem.
Klasika. Absolūti laikmeta fakti! Mans vērtējumsKomentāri, kas neattiecas uz grāmatu, var tikt rediģēti vai dzēsti. |
||||||||
![]() |
![]() |